- God morgon. - God morgon.
- Alla är redo. - Ja, nu kör vi.
- Behöver du inte den? - Aaron...
Tack för att jag får göra det här. Hela teamet behövde inte komma.
Alla insisterade.
- Hur mår du? - Hur sa?
- Mår du bra? - Ja, jag mår fint.
Vi ses där om en minut.
Grundkurser i kriminologi får sällan så här framstående gästföreläsare.
Men i dag har vi tur.
Min gamle vän, författaren och FBI-agenten David Rossi-
-är här med beteendeanalysenheten.
De ska berätta om vad de gör och hur de gör det.
Ge dem en applåd.
Tack, dr Grant.
Med "gamle vän" menar hon bara att vi har känt varandra länge.
Jag är alltså specialagent Rossi.
Det här är specialagenterna Jareau, Prentiss,
Hotchner och Morgan.
Dr Spencer Reid, och på keyboard har vi analytikern Penelope Garcia.
Hej.
På BAU använder vi beteendevetenskap, forskning-
- fältarbete och utbildning för att jaga och fånga monster.
Våldtäktsmän, terrorister, pedofiler
och vår specialitet: seriemördare.
- Vet nån vad en seriemördare är? - Nån som begår fler än ett mord?
Bra. Tre är den magiska siffran, men det är en kvalitativ bedömning.
I dag ska vi prata om hur vissa blir seriemördare. Om man förstår det-
- kan man lista ut hur man ska fånga dem. - Garcia.
Det här är Rachel Moore, en 17-årig rymling från Spokane.
Hon växte upp fattigt.
Mamman lämnade pappan för att han slog dem.
Det här är Tina Dyson, en 19-årig student från Seattle.
Hon hade pengar, toppbetyg och föräldrar som älskade henne.
Dessa två helt olika tjejer hade en sak gemensamt:
Båda föll offer
för den värsta seriemördare som BAU nånsin stött på.
Alla mördare är olika och har sin egen plats i beteendespektrumet.
Genetik, hjärnkemi, psykologi och miljö spelar in.
Men denna mördares uppväxt var så svår att han var chanslös.
Han utsattes för åratal av grym fysisk misshandel.
Och mycket djupgående psykisk misshandel.
När han inte ignorerades så förödmjukades han.
Släpp in mig! Snälla!
De flesta misshandlade barn blir inte mördare.
Inte ens alla psykopater blir mördare.
Men just den här förövaren
utsattes för extrem misshandel-
- och det hänger samman med varför han gör som han gör.
Det här är några av hans offer.
Han kidnappade dem och lät dem svälta.
Sen mördade han dem genom könsstympning.
Vi känner till minst 40 offer.
Men vi tror att det kan finnas 100.
Vi valde att berätta om detta fall eftersom vi hittat kroppar
sen 1992.
I brist på ett bättre ord är det en klassiker.
Förövarens barndom var en smältdegel-
- och i den skapades en psykotisk mördare.
BETEENDEANALYSGRUPPEN QUANTICO - FBI
MORD
FBI - BETEENDEANALYSGRUPPEN
mord - HILLSIDE
OKÄND FÖRÖVARE
Voltaire skrev att de levande förtjänar vår respekt-
- men de döda förtjänar endast sanningen.
De döda är hörnstenen i alla mordutredningar.
Offren ger oss en inblick i mördarens sinne.
Vill man lära sig om jägaren så studerar man hans byte.
De första offren upptäcktes med två veckors mellanrum 1992 i Seattle.
Det första offret var Rachel Moore, rymlingen.
Hennes kropp låg i en container i en gränd.
Hon var svårt undernärd och uttorkad.
Vi såg på märkena runt hennes handleder att hon varit bunden i dagar.
Han lät bli att mata henne
så att hon skulle bli svag.
Sår på händer och underarmar tyder på att hon kämpade emot.
- Duktig flicka. - 53 sticksår kring könsorganet.
Skadorna är så svåra att det inte går att se om hon blev våldtagen.
Här är min rapport. Stanna så länge ni vill. Mamman kommer om en timme.
Hemskt att se henne så här efter två år...
53 sticksår. Det är mycket jobb. Vad tror ni att det betyder?
- Hat? - Ilska?
Korrekt. Det kallas "overkill". Det innebär att mordet var personligt.
Eller att förövaren är psykotisk och/eller våldsam.
I det här fallet var han oerfaren. Det var troligen hans första mord.
Han testade sig fram.
Rachel avslöjar mycket om förövaren.
- Hon var ung så han var nog också det. - Varför tror ni det?
Hon bodde på härbärge och jobbade.
Hon följde inte med vem som helst.
Fängelsedirektören, det är Rossi. Va? Upplopp?
Han låter mig inte återkomma. Jag måste träffa honom i dag.
Förövaren lurade henne eller överföll henne.
- Det är lättast om man är ung. - Fick ni allt det från ett offer?
När vi hittade det andra offret pusslade vi ihop det.
Tina Dyson var hemma över sommaren. Kroppen låg i en grund grav.
Men det var platsen hon togs från som gav oss svaren vi behövde.
Tina och två vänner hade falskleg och gick till en grungebar.
Men Tina drack för mycket.
Hon gick ut för att kräkas med en vän.
- Jag hämtar Janice, så åker vi hem. - Bra idé.
- Mår du bra? - Ja...
Är du nån sorts ninja? Var kom du ifrån?
Han hatar uppenbarligen kvinnor.
Frågan är varför, och sen vem.
Han könsstympade dem. Varför?
Var han impotent och fylld av hat?
Gjorde hans fru eller tjej abort?
Du kan inte bara ringa fängelset och ge order.
Du måste känna nån som kan ordna det.
Jag måste träffa honom i dag.
Det fanns otaliga möjligheter, och förövaren kände sig fram.
- Vi vet det för att han utvecklades. - Han började med en rymling.
- Ingen skulle sakna henne. - Sen tog han en collegetjej.
Det var mer riskabelt.
Han tog sig tid att begrava Tina.
Han kände samhörighet med henne och kanske ånger.
- Lyckades ni gripa honom? - Vad heter du?
- David Zimmerman. - Avbryt inte, Zimmerman!
Vi var tvungna att varna allmänheten,
så vi kontaktade medierna.
Det var innan internet tog fart.
Sen blev det som det blir ibland: Fallet blev fullständigt kallt.
Vi hörde inte av honom igen förrän 1997.
Två kroppar hittades i Golden Gate Park i San Francisco.
Samma modus. Definitivt vår gärningsman.
- Jag söker befälhavande agent. - Det är jag. Jag är agent Hotchner.
Jag ärvde det här fallet. Tack för att ni kom så fort.
Jag tog första planet från Dulles och körde direkt från flygplatsen.
Jag ska visa vad vi har hittat. En joggare hittade första kroppen här.
Hon har legat där i en månad. Vi fick identifiera med tandavtryck.
När vi sökte av området hittade vi en till kropp i en grund grav.
- Han begravde bara den andra. - Som han gjorde 1992.
- Var första offret en rymling? - En 25-årig prostituerad.
- Och det andra? - En 27-årig mamma.
Båda kvinnornas könsorgan är borttagna.
Han eskalerar och fokuserar mer på ritualen.
Han är inte låst vid en viss ålder. Offren åldras med honom.
- Maginnehåll? - Båda var uttorkade och utsvultna.
Han har nog inte varit i Seattle på ett tag.
Han måste ha dem nånstans. Han kan bo nära.
Att dumpa en kropp i en park är riskabelt. Han känner sig hemma här.
Kanske planerar han att återkomma hit framöver.
- Ni har läst på. - Fem års inaktivitet är lång tid.
Men han var inte inaktiv. En sån mördare behöver få sin kick.
Vi var rätt så säkra på att han hade mördat fler.
1992 när medierna gick ut med storyn-
-blev förövaren skraj och försvann.
Nu ville vi kontrollera informationsflödet
och få honom att stanna kvar.
Men på den tiden hade vi inga presskontakter eller analytiker.
När vi kontaktade medierna hade storyn redan kommit ut.
En ensam prärievarg är på jakt...
Agent Rossi, går utredningen framåt?
- Ja. - Har ni några ledtrådar?
- Många. - Skär "Womb Raider" upp sina offer?
Ursäkta? Jag ska klargöra nåt för er:
"Womb Raider" är ert påhitt. Jag tänker inte glorifiera honom.
Hur mördar han dem?
Jag fokuserar på att gripa honom.
Inga fler frågor.
"Womb Raider." Jag hoppades att namnet skulle mana på honom.
Göra honom övermodig tills han begick ett misstag.
Men det blev inte så.
Tyvärr försvann han spårlöst igen.
Vi gjorde allt vi kunde.
Vartenda kontor på västkusten letade info.
Många möjligheter men inga tydliga spår.
Agent Rossi gick i pension, men BAU växte.
Vi utbildade
och anställde folk och fick till och med vårt eget geni.
- Tack. - Tack.
Varför gick ni i pension?
Bra fråga.
Jag behövde omväxling. Jag genomgick min tredje skilsmässa...
- Tredje? - Ja, Zimmerman. Min tredje.
Jag behövde en paus. Att skriva kunde kanske ge mig sinnesfrid.
- Fick ni sinnesfrid? - Ett tag.
2005 mördade han igen i Los Angeles. Vi kände igen hans signatur.
Vad är en signatur?
Tillvägagångssätt plus ritual.
Lana Cooper, en 33-årig prostituerad.
Kroppen hittades i Griffith Park.
- Hon var fastbunden. - Han utförde en hysterektomi.
Livmoder och äggstockar är borttagna.
Han skar av rätt ligament. Han visste vad han gjorde.
- Halsen, då? - Efter döden tog han ut stämbanden.
- Kanske symboliskt för tystnad. - Hon levde under hysterektomin.
- Hade hon nåt i magen? - Ingenting.
Han lät henne svälta också. Specifikt. Han har nog mördat förr.
Kan han vara läkare? Läkarstudent?
Jag tror inte det.
- Ringer du Gideon? - Nej.
Jag ringde agent Rossi.
Jag ville inte börja med profilen utan honom.
En profil skissar upp förövarens personlighet.
Det hjälper utredarna.
Det är en beteendevetenskaplig beskrivning av förövaren.
Det går till ungefär så här: Vi sökte en vit man, 30-35 år gammal.
Han var antisocial med låg självkänsla och han höll sig undan.
Men han behövde pengar. Troligen var han dagsarbetare.
Nåt enkelt och tillfälligt.
Han kunde få jobb men stack inte ut.
Han behövde ett utrymme åt sina offer.
Men han var också mobil och hade antagligen en van.
När han var på resande fot bodde han troligen i den.
Han började alltid med ett offer som levde ett riskfyllt liv.
Sen tog han ett offer med ett normalt liv.
Härnäst skulle han alltså mörda typ en fotbollsmamma i 30-årsåldern.
- Vad gjorde han med deras organ? - Det kan ha varit en fetisch.
Den ryske seriemördaren Andrej Tjikatilo åt upp ett offers livmoder.
Fokuseringen på könsorgan kan också tyda på ett djupt självförakt.
- Han hatade kanske att han hade fötts. - Eller så upplevde han ett trauma.
Kanske hatade han sin mamma. Det är typiskt för många mördare.
Det går inte ihop.
"Jag hatar min mamma, så jag mördar kvinnor."
Det måste bara gå ihop för honom. Logik för en är galenskap för andra.
- Vad var grejen med stämbanden? - Vi såg det som symboliskt.
Som liten hade han aldrig en egen röst.
På offren kunde han ta ut sin ilska och utkräva hämnd.
- Vi var kvar i L.A. i sex veckor. - Sen blev fallet kallt, igen.
Ingen fotbollsmamma hittades eller försvann.
Våra resurser tog slut och vi hade andra fall, så vi fick ge oss av.
Jag hyrde ett hus i Hollywood Hills för att skriva klart.
Om jag var i närheten kunde jag hjälpa till om nåt hände.
Jag bodde där i tre månader, men inget hände.
Förr flyttade han när storyn kom ut,
men den här gången höll medierna tyst.
Offret var en hora som ingen brydde sig om. Så varför försvann han?
Det tog fyra år innan nåt hände.
Kort efter att jag hade börjat jobba igen.
- Vad står på? - En prostituerad har hittats död.
- Hela livmodern var borttagen. - Liksom stämbanden.
- Han är tillbaka där han började. - Snart ger han sig på nästa offer.
- Jag undrar varför han vände hem. - Dags att åka.
- Den här gången var vi beredda. - Vi ville utnyttja pressen.
Därför tog vi fram en mediestrategi.
- Har ni gripit en misstänkt? - Ja, vi förhör honom nu.
Kan ni berätta hur ni grep honom?
Med bra polisarbete.
Har mördaren varit lös sen tidigt 90-tal?
Det återstår att se, men vi tror att vi kan knyta honom till flera mord.
- Ni fångade honom, alltså? - Nej.
Men vi ville få honom att tro att vi hade gripit fel man.
Då känner han sig trygg.
Kanske slappnar han av och gör ett misstag.
Eller så blir han rasande.
Målet är att avleda mördaren.
Annars reagerar vi bara på honom. Han skulle reagera på oss.
Skål för en kväll utan ungarna.
Och våra män.
Vi är för gamla för det här.
Botten upp. Slicka, drick och sug.
När hon woohoo: ar vet man att kvällen blir lång!
- Vi tar en runda till. - Ta in en hel flaska!
- Lekträff i parken i morgon? - Jag har fullt upp. Söndag?
- Är du nykter nog att köra? - Det har gått två timmar.
- Jag klarar mig. Åk, ni. - Okej. Hej då.
- Vi får göra om det snart. - Ja. Hej då.
Hej, älskling. Nu kommer jag hem. Hur mår pojkarna?
Det var kul. Alla hälsar. Okej. Älskar dig också.
Hej då.
Han har flyttat söderut hela tiden.
Inte österut eller norrut - söderut.
- Han flyr kanske från nåt. - Varför vända hem nu efter alla år?
- Nåt drog honom dit. - Han bör vara i 40-årsåldern nu.
- Varför vänder folk hem i den åldern? - Familj, evenemang, begravningar?
Vänta... Har ni ett eget jetplan?
Ja, Zimmerman, det har vi.
- Visa honom, Penelope. - En sekund... Här är det.
- Rätt schyst, va? - Ja.
42-åriga mamman Grace gick ut med några väninnor och kom aldrig hem.
Det måste vara han. Varifrån tog han henne?
Jag kände igen stället direkt. Det var svårt att glömma det.
Det var här han tog Tina Dyson 1992. Restaurangen var en kvarterskrog då.
- I det här området? - Det var andra tider.
- Han återvände till samma ställe. - Men varför just här?
Han tog ett av sina första offer här. De första är alltid viktiga.
Här kommer jag in i bilden.
Jag är som en rollfigur i en fängelse- film som kan fixa vad som helst.
Vi behövde ta reda på allt om den stadsdelen, så jag började leta.
Jag grävde fram polisrapporter, artiklar och p-böter.
Jag kände till allt som hade hänt de senaste fyrtio åren.
Men jag kammade noll.
Bara några mindre krockar, ett krogslagsmål och en blottare.
Jag gick ytterligare tio år bakåt i tiden och hittade då det här.
Det är en polisrapport från 1966.
En 16-årig flicka hittades våldtagen i en bil på den gatan.
- Men hennes namn stod inte med. - Vad har hon med saken att göra?
Tagga ner så ska du få höra.
Flickan fick ett patientnummer.
Jag spårade det.
Hon gick tillbaka till sjukhuset flera gånger efteråt.
- För mödravård. - Till slut födde hon barnet.
Men hon blödde kraftigt och dog under en hysterektomi.
Då hittade jag dödscertifikatet och hennes namn:
Georgina Yates.
Sonen Thomas Yates överlevde och togs om hand
av Georginas föräldrar.
När vi kollade upp honom så visste vi.
Som liten relegerades han två gånger för bränder.
Att starta bränder är ett typiskt tecken på en mördare.
Liksom sängvätning och grymhet mot djur.
Han var ofta på akuten som barn för benbrott och brännsår.
Antingen var han klumpig eller så fick han stryk.
När han var 15 begick han sitt första mord.
Han knivhögg en mobbare.
Han låstes in i totalt tio år och blev sedan villkorligt frigiven.
Men i fängelset berättade han allt för psykologen.
Hans mormor lät honom svälta och sova i hundkojan.
Hon slog honom
och satt på honom tills han inte kunde andas.
- Trodde ni verkligen på honom? - Psykologen trodde på honom.
Och hans journaler bekräftade det.
Det var inte mamman, utan mormorn han hatade.
Jag har senator Hendricks på tråden.
Hans morfar hade nyligen dött,
och mormorn vårdades för lungcancer.
Det var det som fick Thomas att återvända hem.
- Mrs Trudy Yates? - Vilka är ni?
Vi är FBI-agenter.
FBI? Har ni rätt Trudy Yates?
- Ja. Ni är väl Thomas mormor? - Än sen?
- Vi letar efter honom. - Vad har han nu gjort?
- Vet ni var han är? - Ingen aning.
- När såg ni honom senast? - Dagen då han satte mig här.
Min dotters livmoder var förbannad. Pojken föddes i synd.
Inget gott kan komma ur synd.
- Det här är allt vi har. - Tack. Ring oss om ni kommer på nåt.
- Vad kan jag hjälpa dig med? - Kolla upp ett nummer:
206-555-0112.
Det går till en kontantkortstelefon.
Och en adress: 2334 Dawson Street, hus K.
Ett ögonblick...
Hus K? Han behöver nåt mer isolerat än en lägenhet.
Det var ett förrådsrum
som innehöll hans mormors saker.
- Känner du lukten? - Det är kaffe.
FBI! Släpp den!
Thomas Yates, du är gripen.
- Hon har puls. - Jag ringer ambulansen.
Agent Rossi... Trevligt att träffas efter alla dessa år.
Läkarna lyckades rädda Grace Powell.
Men de psykiska såren läker nog aldrig.
- Varför känner jag inte till honom? - Känner du till Efren Saldivar?
- Nej. - David Parker Ray?
Eller John Edward Robinson?
Vi har alltid minst 25 öppna fall.
Varje år kan vi avsluta cirka 15, men vi får in nya hela tiden.
Det finns fler seriemördare där ute än ni tror.
Vi hade äntligen gripit Yates och förhörde honom i två veckor.
Alla turades om. Han sa inte ett ord.
Han bad aldrig om nånting.
Jag trodde att jag som kvinna kunde få honom att prata.
Men han satt bara där i timmar.
Han hade fått lära sig att hålla tyst som barn.
Det blev en betingad respons.
Men vi hade honom i förvar och andra fall att lösa.
- Till slut dömdes han till döden. - Och livet gick vidare.
Men för exakt två år sen i dag fick jag ett samtal.
- Rossi. - En fånge vill tala med er.
- Fånge, uppge ditt namn. - Tommy Yates.
Detta samtal kan spelas in. Tryck 2 om ni accepterar kostnaden.
- Hur fick han ert nummer? - Från sin advokat.
- Vad ville han? - Sluta en överenskommelse med mig.
Kan vi få vara ensamma?
- Vad vill du? - Fint att se dig också.
- Varför är jag här, Yates? - Jag vill sluta en överenskommelse.
Du ska avrättas. Det är ingen stark förhandlingsposition.
Jag har nåt åt dig.
En present. Öppna den.
- Vad är det? - Öppna så får du se.
Du är alltför vänlig...
Nu blev du överraskad.
Det är tjejer som jag tog som ni inte hittade.
Det är fyrtio namn.
- Varför skulle jag tro dig? - Det hör till överenskommelsen.
Det finns ingen överenskommelse, varken nu eller i framtiden.
Det finns egentligen 101 namn, och jag minns allihop.
Jag ska berätta var jag dumpade dem. Det här vill jag ha:
Ett: Inget dödstraff.
Jag kan ruttna här inne, men ingen avrättning.
Två: Jag vill bli flyttad till östkusten.
Jag har inget kvar här.
Dessutom gillar jag när det snöar på vintern.
- Jag hade aldrig det som barn. - Jag kom inte hit för att bli lurad.
När allt är klart ska du få fler namn.
Men bara ett varje år. Då håller du dig ärlig.
- Nåt annat? - Ja.
Jag bestämmer när du får namnet.
Det blir på en speciell dag som jag väljer.
Och du måste personligen komma hit och få det av mig.
Vad sägs?
Överenskommet?
Vi kollade listan, åkte ut till platserna
och hittade alla fyrtio.
- Slöt ni en överenskommelse? - Ja.
För att kunna ge offrens familjer lite frid.
Jag hade jobbat med fallet så länge att jag ville kontakta alla själv.
Mrs Ruth Thomas?
Agent David Rossi från FBI.
Jag har information om er dotter Sarah.
Jag har tyvärr dåliga nyheter om Jessica.
Vi hittade Chloe för två dagar sen i Griffith Park.
Jag är så hemskt ledsen.
Om ni skulle behöva nåt får ni gärna kontakta mig.
Blir det nånsin jobbigt att handskas med all tragedi?
Vissa fall slutar bra. Dem kan man glömma.
Andra fall, som det här, blir en del av en.
Döda barn, stympade kroppar... Allt är så hemskt. Hur orkar ni?
Statsmannen och författaren Edmund Burke skrev:
"Allt som behövs för att ondskan ska triumfera är de godas tystnad."
Det här jobbet är inte bara det jag gör - det är den jag är.
- Är det värt det? - För varje liv vi räddar?
Tveklöst.
- Absolut. - Jag kan inte tänka mig nåt annat.
Ja, mr Zimmerman?
Måste ni besöka honom varje år?
- Ja. - Vilken speciell dag valde han?
- Vill du inte att vi följer med? - Det behövs inte.
- Det är två timmar bort. - Jag kör dit oss på en timme.
- Vi kan äta middag på vägen hem. - Sluta nu, allihop.
Jag klarar mig.
- Vi ses i morgon. - Jajamän.
- Fixar han det här? - Så klart. Det är Rossi.
Agent Rossi, tänk att ett år redan har gått.
Tiden går fort.
Du måste ha mycket inflytande. Jag trodde att du skulle få ställa in.
Det blir upplopp på gården
och lås och bom på hela stället.
Har du några planer för dagen?
Kom igen. Du borde gå ut och göra nåt.
- Man vet aldrig hur många man får. - Vad heter hon?
Jag avskydde mina födelsedagar som barn. Därför gillar jag att fira din.
Hennes namn?
Jag tog henne i Eureka.
Jag körde ut till Headwaters Forest Preserve.
90 meter söder om där stigen börjar, under ett stort mammutträd.
Öppna J-241!
Och många fler...